Liceul Redmund, Redmund, California
Liceul, nu? Cred că îţi trezeşte nişte amintiri.
Serile de vineri, prietenii tăi din formaţie,
borurile acelor pălării.
Ştii ce? N-o să cad în plasă.
Şi apoi, după exerciţii, puţin joc "roteşte sticla"...
în nu ştiu ce cameră de recreere cu pereţii de lemn.
Cum spui tu.
Rigsby, ce avem?
Jack McTierney. 28 de ani. Profesor de engleză.
Echipa medicală a stabilit ora morţii între 18:00 şi 21:00, aseară.
Se pare că îi plăcea să stea până târziu şi să facă jogging, în jurul campusului.
Cho îi verifică dulapul.
Pare a fi o traumă la cap cauzată de un obiect contondent.
Avem arma crimei?
Nu, dar echipa medicală crede că era din metal.
Când am ajuns aici, erau bâte în coşurile cu echipamente.
Le verificăm de urme de sânge.
Am luat legătura cu familia?
Da, dar sunt toţi în est. El e celibatar, locuieşte singur.
În regulă, începeţi să stabiliţi interogatoriile...
cu oricine era aici între orele 18:00 şi 21:00, aseară.
S-a făcut.
Uită-te la acea vânătaie din jurul ochiului.
E ştearsă. Pare că e veche de o săptămână.
Fii bun şi află cum s-a întâmplat.
Păi, hai să-l întrebăm pe directorul şcolii.
Tipul acela?
Costum ieftin, toc pentru celular, cască bluetooth, ceas mare.
Scrie pe el "tiran meschin".
Scuzaţi-mă! Domnule?
Bună. Sunt agentul Lisbon. Acesta e Patrick Jane.
Suntem de la BIC.
Directorul Carl Snyder.
Mulţumesc foarte mult că aţi venit atât de repede.
Dl McTierney avea vreo problemă?
- Probleme cu studenţii? - Nu, nu cred.
Era un profesor minunat.
A început să lucreze aici imediat după terminarea facultăţii.
Isteţ copil. Ar fi putut face bani
făcând atât de multe lucruri, dar îi plăcea să predea.
Am fost norocoşi să-l avem.
Acum, am o şedinţă de consiliere a durerii ce trebuie să înceapă din clipă în clipă
- aşa că vă mulţumesc... - Excelent.
Cum de s-a ales cu ochiul vânăt?
A spus că... juca baschet cu nişte studenţi, după ore.
Dar tu nu l-ai crezut?
Păi, de ce ar minţi? Bineînţeles că l-am crezut.
Nu, nu l-ai crezut.
- Ei bine, de ce aş minţi eu? - Probabil din instinct birocratic.
Acum, dacă ai suspectat că povestea cu ochiul vânăt era falsă
ai vreo idee despre adevărata poveste?
Nu.
Cum am spus, era foarte simpatizat de toţi...
studenţi şi profesori deopotrivă.
Nu de toţi. Am verificat dulapul lui McTierney.
Nimic neobişnuit. Dar am găsit asta în servieta lui.
Asta e foarte interesant.
Am avut onoarea să lucrez cu Jack McTierney, în ultimii cinci ani.
A fost un profesor bun
şi i se va simţi lipsa.
Mulţumesc, dle Loveland.
Acum, mai e cineva care ar dori să spună ceva...
despre dl McTierney?
Păi, eu aş vrea să spun ceva.
Dle Jane, acesta e un moment foarte emoţionant.
Da, sunt doar adolescenţi. Le va trece.
Bună dimineaţa, tuturor. Sunt Patrick Jane.
Sunt de la BIC.
Îmi pare rău pentru pierderea tuturor.
Ştiu că eraţi apropiaţi de dl McTierney
şi speram că unul dintre voi ar putea să-mi spună
cine a scris această scrisoare pe care am găsit-o.
"Dragă dle McT..."
"Am văzut ce-aţi făcut şi sunt dezgustată.
"Sunteţi un mare porc!" Semnul exclamării.
"Credeam că sunteţi special,"
"dar sunteţi doar un ipocrit ca şi restul ipocriţilor.
"Nu-mi vine să cred că v-am considerat de gaşcă."
"Vă urăsc".
Cine ar scrie o astfel de scrisoare?
Evident că cineva care s-a simţit trădat.
Un suflet sensibil care acum simte o adâncă remuşcare
fiindcă a vorbit atât de dur.
Cineva care stă chiar în această sală.
Da.
Tu.
În timp ce toată lumea se uita împrejur
încercând să-şi dea seama cine a scris scrisoarea, tu nu te uitai.
Tu ştiai cine a scris scrisoarea, fiindcă tu ai scris-o.
Nu-i aşa?
Îmi pare rău.
Lisbon, tu urmezi.
Hei!
Hei, opreşte-te!
Dramatic, nu?
Mai are altcineva ceva de spus?
Traducerea şi adaptarea: dflo
= The Mentalist = Sezonul 4, Episodul 20
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
De ce ai scris această scrisoare, Rachel?
Dl McT era profesorul meu preferat.
Întotdeauna vorbea despre respectul de sine.
A vrut ca noi, fetele, să ne preţuim pentru minţile noastre.
Adică, era de treabă cu noi. El nu ne trata ca pe nişte copii idioţi.
Ei bine, ce s-a schimbat?
Acum trei nopţi, mergeam cu maşina la Food Bank, unde sunt voluntară.
E cam într-un cartier dubios.
Şi l-am văzut pe dl McTierney discutând cu...
o prostituată.
Şi se certau. Discutau aprins.
Apoi ea s-a urcat în maşina lui.
Adică... el e profesor.
Cum arăta ea?
Uite. Am făcut o poză.
Trimite-mi acea poză şi adresa locului unde ai văzut-o. Scuză-mă.
Cho, care-i treaba?
Criminaliştii au terminat.
Niciuna dintre bâtele de la şcoală nu are urme de sânge.
Şi am găsit o punguţă de pastile contrafăcute
în maşina lui McTierney. Par a fi MDMA... Ecstasy.
Se pare că victima noastră avea câteva secrete.
Am o studentă care spune că l-a văzut certându-se cu o prostituată.
Îţi trimit poza prostituatei şi adresa.
Tu şi cu Rigsby vedeţi dacă o puteţi găsi.
Am înţeles.
Jane?
Bună.
Ecstasy.
Interesant.
Nu, du-te tu. Eu o să rămân aici.
Pa.
Scuzaţi-mă. Vă pot ajuta?
Nu. Nu-i nevoie. Tu eşti?
Dna Austin. Profesoara de teatru.
Tocmai vă admiram decorul.
- Ce piesă puneţi în scenă? - "Hamlet."
O interpretare modernă, după cum puteţi vedea.
"Să mori, să dormi."
"Să dormi, poate să visezi."
"Aici e greul."
Aşa e.
Sunt îngrijorată pentru... Rachel.
Joacă în piesă. E un copil foarte bun.
Va fi în regulă, doar dacă nu ea l-a ucis pe dl McT.
- Ce crezi? - Nu.
Nu. Nu-mi pot imagina.
Ei bine, dacă mă scuzaţi, am cinci minute
să-mi iau o cafea proastă din foaierul profesorilor.
Savureaz-o.
În gardă.
Ei bine, nu e haios dacă doar renunţi.
Eşti unul dintre poliţişti?
Apropiat de poliţist, poate.
- Joci în piesă? - Da, joc.
Sunt Jeremiah. Interpretez fantoma.
"Sunt duhul tatălui tău şi-s osândit să rătăcesc prin noapte".
- Sună bine când o spui tu. - Mulţumesc.
Nu sunt sigur că eu o să reuşesc.
Am dat probă pentru piesă doar ca să cunosc fetele.
- Şi cum ţi-a mers treaba? - Nu prea bine.
Păi, Jeremiah, pari un tip cunoscător.
Hai să te întreb ceva.
De unde aş putea să cumpăr nişte droguri, prin zonă?
Ce?
Ecstasy, de preferinţă.
N-am idee.
De ce întrebi?
Vreau să-i cunosc pe puştii rebeli.
Ştii, genul care ar putea să vândă droguri unui profesor.
Fiecare şcoală îi are. Unde îşi petrec timpul?
N-am de unde şti pe unde îşi petrec timpul.
Puştii rebeli sunt foarte retraşi.
Directorul Snyder e cam aspru.
N-ai de unde şti, nu?
Juri?
Da. Jur.
Bună dispută.
Dispari.
Ştiu că sorocul e doar estimativ, dar... adică, ar putea fi azi, corect?
Da... doar promite-mi că mă vei suna sau îmi vei trimite mesaj.
Îmi pare rău. Sarah o ia razna.
- Cum îţi merge? - Da, bine. Excelent.
Cu siguranţă, n-o să fac un atac de cord.
Bună.
Bună, acum lăsaţi-mă. Doar aştept să-mi termine cu hainele la spălătorie.
La spălătorie? În costumaţia asta?
Ce eşti tu, critic de modă?
O căutăm pe fata asta. Ai văzut-o?
Nu ştiu. Mi-am pierdut ochelarii.
Poate dacă aşa avea nişte bani pentru o pereche nouă.
Acum văd.
Seamănă cu Chenille cea albă. De obicei, lucrează pe strada Fremont.
- Mulţumesc. - Dar încă n-a ieşit.
Ştii unde stă?
Haide, drăguţă. Am mai trecut prin asta.
În regulă, oameni buni.
Daţi celui din faţă tema de aseară. Deschideţi cărţile la capitolul trei.
Drăguţă baie, Luis. Foarte curată.
Pardon?
Spuneam că baia... e fără pată.
Unde sunt puştii rebeli?
Puşti rebeli? Nu ştiu.
Bine. Da.
A fost drăguţ să discutăm.
Alo?
Aşteaptă!
Bună, dle Jane.
Îmi pare rău, dacă ştiam că vreţi să veniţi până aici,
l-aş fi pus pe Luis să vă însoţească.
Poate puteţi să mă ajutaţi. Încerc să găsesc delincvenţii.
Eu... am găsit unul... sau, cel puţin, pantofii lui...
Dar a reuşit să scape.
Nu cred că te vor ajuta prea mult.
Dl McTierney preda, mai ales, la clasele de avansaţi.
Da, dar merele stricate sunt ticăloase.
Şi unde sunt?
În timpul orelor, copiii sunt... la ore.
E un concept revoluţionar, ştiu asta.
Ei bine. Dacă doreşti să mă scuzi, e vorba de prânz.
Apropo de asta, sunt puţin cam înfometat.
Unde e cantina?
- Da? - Tu eşti Chenille?
Nu. Cine e Chenille?
Eu sunt Rigsby. El e Cho. Suntem de la BIC.
Ştim că foloseşti numele de Chenille şi că numele tău real e Lindy Hayes.
Se pare că ştiţi tot. De ce aveţi nevoie de mine?
Ai fost cu acest bărbat, Jack McTierney, acum trei seri?
Da, şi ce-i cu asta? Îl văd des.
Deci era un client regulat?
Nu. Era profesorul meu de engleză.
Despre ce e vorba?
Hei. Scuză-mă.
Pot să împrumut asta?
Asta o primeşti înapoi.
Scuzaţi-mă.
Am nevoie de un moment din timpul vostru, apoi vă puteţi întoarce la prânz.
Aş vrea ca toată lumea să ridice mâinile.
Toată lumea.
E o problemă oficială a poliţiei.
Ridicaţi-le sus.
Lăsaţi mâinile jos dacă sunteţi pe lista decanului.
Bine.
În regulă, bine.
Acum lăsaţi mâinile jos, dacă susţineţi testele de aptitudini
sau plănuiţi să susţineţi testele.
În regulă, aşadar.
Lăsaţi mâna jos dacă n-aţi fumat niciodată...
o ţigară...
Nu contează.
Continuaţi. Savuraţi friptura.
Haide!
Poţi să-l iei!
Vino aici, drăguţă.
Poţi să-l iei, omule! Poţi să-l iei!
Ce-a fost asta?
Puştii rebeli, în sfârşit!
Nu-i nevoie să fugiţi. Nici măcar să nu vă treacă prin cap.
Locul e înconjurat.
Lunetişti pe acoperişuri.
Doar glumeam. Cine conduce treaba aici, tu?
Sau...
Tu.
Ce vrei?
Sunt Patrick. Care e numele tău?
Krista.
Vin cu gânduri paşnice.
Deci, care dintre voi, pisici nebune, mă va ajuta
să rezolv cazul crimei lui McTierney?
- Eu nu, omule. Eu nu. - Să mergem.
Chiar sunteţi rebeli.
Ce vrei să ştii?
Păi...
în timp ce restul copiilor sunt blocaţi înăuntru
ascuţindu-şi creioanele, voi hoinăriţi liber.
Pariez că ştii mult mai multe despre ceea ce se întâmplă, corect?
Cum ar fi cine vinde Ecstasy, pentru început.
Aş vrea să ştiu pe cineva. Care...
care, cu siguranţă, ar fi un copil simpatizat.
Ce spui de McTierney? Avea vreun viciu secret?
Nu. El... era corect.
Foarte clar.
De aceea e atât de ciudat că avea legături strânse cu dl Loveland,
fiindcă Loveland e un beţiv nebun.
Loveland? Consilierul în cariere?
Da.
Vezi tu, cu ceva vreme în urmă,
Loveland a confiscat celularul prietenului meu.
Aşa că, prietenul meu a intrat în biroul lui
şi a găsit milioane din acele micuţe
sticle de vodcă, pe care le primeşti în avion... Goale.
Ei bine, mulţumesc, Krista.
Foarte mult.
Ştii, când te vei trezi mâine dimineaţă şi te vei uita în oglindă,
te vei vedea ca şi cum ar fi prima dată şi vei hotărî că nu vei mai fuma.
Mulţumesc... mulţumesc.
De unde îl ştiai pe Jack McTierney?
Era profesorul meu.
De acum trei ani.
Înainte să renunţ la şcoală.
Pe vremea aceea, el a încercat să mă ajute
cu această problemă pe care o aveam cu tatăl meu vitreg.
Care era problema?
Ia ghici.
Dacă tatăl tău vitreg abuza de tine, încă îl poţi da în judecată.
Mă rog.
Am fugit în oraş. Problemă rezolvată.
Dar bănuiesc că dl McTierney s-a simţit vinovat sau aşa ceva.
Fiindcă de atunci, tot încearcă să mă salveze.
A înnebunit când i-am spus că mă prostituez.
Ce a spus?
Ştii tu, că încă aş putea să am o viaţă normală.
Chestii de genul.
Apoi, după aceea, venea să mă vadă cam o dată pe săptămână,
îmi cumpăra o cafea,
îmi spunea cum să-mi iau diploma educaţională.
Dar eu nu voiam să aud.
Aşa că ne-am certat.
Am găsit droguri asupra lui McTierney. Ecstasy.
Nu putea fi marfa lui.
Era foarte moralizator.
Erau ale tale?
Ecstasy?
Aia e pentru amatori.
Ştii dacă avea vreo problemă la şcoală?
Nu ştiu.
Adică, mai avea câteva proiecte cu oameni ca mine.
Bănuiesc că unul dintre ele a eşuat.
"Proiecte"?
Ştii tu... copii pe care încerca să-i ajute.
Ştii vreun nume?
A încercat să ţină chestiile astea destul de confidenţial.
Dar l-am auzit certându-se... la telefon cu cineva...
Martin.
Mulţumesc. Ai fost de mare ajutor.
Să mă anunţi dacă mai pot să fac altceva.
Vreau să ajut... pentru dl McTierney.
Dacă vrei să ajuţi, ar trebui să faci ceea ce a vrut el.
Întoarce-te la şcoală.
Dle Loveland. Aveţi un minut?
Desigur.
Intraţi. Da. Fac orice să vă avut.
Păi, în acest caz, de ce l-aţi lovit pe dl McTierney?
De unde ştiţi asta?
Păi, eu nu ştiam, dar tocmai mi-ai spus tu.
De asemenea, oamenii beţivi nu sunt recunoscuţi
pentru controlul impulsurilor lor.
Hei. E perfect de înţeles.
Lucrezi cu copii dotaţi în fiecare zi. Cine n-ar vrea să se descarce? Nu?
Uite. Ştiu la ce cred că vă gândiţi, dar n-am băut de opt ani.
Şi... soţia m-a părăsit
şi avem un nou director, şi, ei bine, am început să mă gândesc
că o duşcă ar fi o idee bună şi...
cam acum o lună, am... testat acea teorie.
Cum a decurs?
Bine. Pentru o vreme.
Apoi am început să beau înainte de serviciu
şi mi-am dat seama că am pierdut controlul.
Te-ai destăinuit lui McTierney.
Am crezut că pot avea încredere în el. M-am înşelat.
El i-a spus directorului.
Da.
Mi-a tras-o... regeşte.
Nu pare a fi ceva ce ar face McTierney.
Ştiu. Dar când i-am cerut lui Snyder un concediu, el ştia despre băutură.
Nu mă putea concedia pentru asta, dar putea să-mi facă viaţa un calvar.
Bine.
Unde erai când i-ai spus lui McTierney că te-ai reapucat de băut?
- Eram la toaleta băieţilor. - Mai era cineva acolo?
Crezi că aş fi vorbit despre chestiile astea dacă era?
Nu, bineînţeles că nu.
Mulţumesc.
- Să înţeleg că încă n-avem bebeluş. - Nu.
Ai ceva cu ce să-mi distragi atenţia?
Păi, în sfârşit, am intrat în calculatorul lui McTierney
şi i-am verificat agenda.
Avea o şedinţă de consiliere programată cu un puşti
numit Martin Klubock, în noaptea în care a murit.
- Serios? - Da, dar e ciudat.
Martin e un student de nota "10" şi n-are niciun antecedent
de acţiuni disciplinare la şcoală.
Atunci de ce era unul dintre proiectele dlui McTierney?
Păi... i-am verificat rapoartele cu prezenţa.
A lipsit, fiind bolnav, de foarte multe ori, anul acesta.
Şi mai era şi un drum la Urgenţe...
O coastă ruptă şi nişte cusături.
Crezi că e vorba de abuz?
Ar putea fi, deşi prietenii lui n-au niciun raport.
Oricum, a sunat la şcoală că e bolnav, în acea zi.
Da. Cho şi cu mine vom verifica. Cu dragă inimă.
Acele creaturi vinovate, care stau în piesă,
au, prin inventivitatea scenei,
amuţit sufletul
care, de îndată...
şi-au proclamat nelegiuirile,
defectele.
Te superi dacă împrumut şi eu câteva? Mulţumesc.
"...nelegiuirea săvârşită, omorul limbă n-are,"
"dar grăieşte prin alte mijloace mai minunate."
"Voi pune-aceşti actori să-mi joace-o piesă"
"Ceva cum tatăl meu a fost ucis în faţa regelui."
"Dacă măcar tresare..."
"Ştiu ce voi face..."
Replica?
Billy! Am mai trecut prin asta.
Trebuia să ştii piesa de acum o săptămână.
"Duhul ce-am văzut e poate diavolul"
"că-i stă-n putere să-şi dea cea mai plăcută înfăţişare."
"Să m-amăgească şi să mă ducă la pierzare."
"Iar piesa mea-i capcana ce-n curând va prinde-n ea pe rege şi-al său gând."
- A fost uimitor! - Ei bine...
Sunteţi actor, dle Jane?
Păi, am... jucat pe scenă, pe ici pe colo.
Sper că voi aţi fost atenţi.
Billy, ai auzit pasiunea
şi claritatea acestei interpretări, ritmul?
Da. Am auzit.
Bine. Toată lumea să facă pauză cinci minute
cât timp încerc să aflu ce s-a întâmplat cu programele.
Păi, poate dl Jane ne-ar putea da nişte sfaturi.
Sunt sigur că dl Jane nu vrea să fie deranjat de piesa noastră.
- Nu-i niciun deranj. - Ei bine, atunci...
O idee minunată.
Nu primim în fiecare zi o vizită a unui profesionist.
În acest caz, hai să ne încălzim cu un simplu exerciţiu de formulare,
Vreţi? "Şase saşi," de zece ori, repede.
Şase saşi. Şase saşi. Şase saşi
- Şase saşi. Şase saşi. - Şase saşi. Şase saşi.
- Şase saşi. - Mai repede.
- Şase saşi. Şase saşi. - Jeremiah, tu nu elaborezi.
Respiră din fundul stomacului, nu din partea de sus a gâtului.
Inspiraţii adânci.
Adânci...
Bestia aceea incestuoasă şi adulteră...
Voce mai puternică, voce mai puternică.
Bestia aceea incestuoasă şi adulteră!
Da!
Bravo, Jeremiah!
Sunteţi bun, dle Jane.
Vreun sfat pentru Billy, Hamlet-ul nostru?
Ţine minte, Billy, niciodată să nu ieşi din personaj,
chiar dacă îţi uiţi replicile.
Publicul nu va şti niciodată, dacă tu continui.
Mulţumesc. Şi eu îi spuneam asta.
Şi personajul Hamlet nu e atât de mulţumit de el cât eşti tu,
aşa că, mai scade tonul.
În ceea ce te priveşte te tine, dnă Austin,
tu ai...
ceva pe... haină.
O frunză.
Uite. Gata.
Mulţumesc, dle Jane.
Ar trebui să reveniţi mâine să vedeţi piesa.
Sunt sigură că toate mofturile vor dispărea până atunci.
Da. Baftă.
Martin Klubock?
Da.
Sunt agentul Rigsby. El e agentul Cho.
Suntem de la BIC. Părinţii tăi sunt acasă?
Nu.
Nu, sunt la un congres al vânzătorilor în Tucson.
Dar se vor întoarce sâmbătă.
Trebuie să discutăm cu tine despre dl McTierney.
Da. Desigur.
Ţi se arde ceva?
Nu. Nu, e în regulă. E doar nişte supă.
Ai avut o întâlnire cu dl McTierney, aseară, cu o oră înainte de a muri.
Trebuia să mă întâlnesc cu el.
Dar am anulat întâlnirea.
Am altceva de făcut.
Serios, ceva ţi se arde. Ar trebui să verifici.
- Nu, e în regulă. - Nu, haide! Hei! Hei!
Hei!
Ce naiba faci?
Fabrici Ecstasy.
Şi iată.
Patrick Jane, te rog, prezintă-te imediat la biroul directorului.
Repet, Patrick Jane, la biroul directorului.
Uite-l. Directorul va veni imediat.
Ce ai făcut?
Nimic.
11 ani într-o şcoală catolică
şi niciodată n-am fost trimisă la biroul directorului.
Păi, asta fiindcă eşti o fată cuminte şi plictisitoare.
N-am spus că niciodată că n-am făcut ceva rău.
- Doar că niciodată n-am fost prinsă. - Bine spus.
Mi s-a adus...
la cunoştinţă...
că dl Jane, aici de faţă,
a făcut un act de vandalism în baia băieţilor de la etajul doi.
Un atac maliţios şi personal asupra mea.
Jane?
E adevărat.
Domnule, în numele BIC, îmi cer scuze.
Apreciez asta.
Dle Jane?
Jane!
Îmi pare rău pentru graffiti-ul necugetat.
Asta e tot.
Foarte bine.
Voi trimite o factură la BIC care va acoperi costul curăţării
şi aşa dori ca, pe măsură ce înaintăm în această anchetă,
ea să fie făcută fără dl Jane la faţa locului.
Suntem de acord?
De unde ştiai că eu am făcut graffiti-ul în baie?
Un student mi-a spus.
E ciudat, fiindcă era în timpul orelor şi nu mai era nimeni altcineva în baie,
fiindcă am verificat.
Păi, cineva a văzut ceva, nu-i aşa?
Tu ai văzut ceva...
pe camerele tale de supraveghere fără autorizaţie.
Ce?
Are camere de supraveghere fără autorizaţie ascunse în băi.
E puţin cam înfricoşător, nu?
Nu ştiu de unde primeşti informaţiile dar e, pur şi simplu, neadevărat!
Bună!
Perversule!
Camere ascunse? Asta e deosebit de ilegal.
Nu. Ascultaţi...
Ascultaţi-mă.
Aceste camere sunt doar pentru motive disciplinare.
Atunci de ce nu ne-ai spus?
Fiindcă, după cum spuneţi,
de fapt, nu sunt 100% legale.
Dle director Snyder,
dacă ascundeţi dovezi pentru această anchetă,
avem o problemă serioasă.
Şi Comitetul Părinţilor şi Uniunea Drepturilor Civile
şi toate celelalte acronime,
vor avea o mulţime de probleme cu tine, amice.
Nici nu mă gândeam să ascund dovezi.
Nu sunt idiot.
Am verificat filmările din noaptea crimei şi nu cred că e nimic acolo.
Sinceră să fiu, nu-mi pasă ce crezi tu.
Vreau toate filmările acum.
În regulă. Înţeleg.
Agent Lisbon, aşa putea să vă rog...
să păstrăm asta secret?
Nu.
Martin...
Ai fabricat Ecstasy, un narcotic de categoria întâi.
Ai 16 ani.
Poţi fi judecat ca adult, sau poţi fi judecat şi ca minor.
Crede-mă, nu vrei să fii judecat ca adult.
Ai minţit în legătură cu întâlnirea cu dl McTierney, în noaptea morţii lui.
- Bine. M-am întâlnit cu el. - Şi ţi-a confiscat pastilele?
De aceea am găsit drogurile asupra lui, corect?
Da. Dar el nu ştia că eu le făceam. Jur.
I-am spus că am găsit pastilele şi el m-a crezut.
Şi părinţii tăi? Trebuie să fi ştiut
că aveau un laborator de droguri în subsolul casei lor.
N-aveau nicio idee despre droguri.
Le-am spus că era pentru un proiect la concursul ştiinţific.
Bine.
Deci, de ce te întâlneai cu dl McTierney?
Aveam nişte... probleme şi...
El încerca să mă ajute.
Ceva legat de drumul tău la Urgenţe?
Da.
Martin...
Eşti abuzat acasă?
Nu. În niciun caz.
Părinţii mei nu sunt prin preajmă prea des ca să abuzeze de mine.
Atunci eşti bătut la şcoală?
Nu chiar.
Adică, puştii pot fi dobitoci, dar... nu e chiar aşa de rău.
Am făcut liceul.
Ei mănâncă puşti ca tine la micul dejun.
Cu asta te ajuta dl McTierney, corect?
Mă rog.
A încercat, dar ce putea să facă?
Nu putea fi lângă mine nonstop.
Şi ce fel de molâu
are nevoie de un profesor să-l protejeze, mă rog?
Doar ar fi înrăutăţit lucrurile.
Aşa că, te-ai hotărât să devii traficant de droguri.
Am vrut doar să fiu simpatizat.
Credeam că dacă deveneam un traficant mişto,
atunci totul ar fi fost diferit.
Nici măcar n-aveam de gând să vând "E",
doar s-o dau gratis.
Ştiu că e o nebunie, dar... aş face orice.
Ştii ce?
Am luat bătaie în liceu.
- Da, cum să nu. - Nu, vorbesc serios.
Aveam 1,62m, până în ultimul an de liceu.
Apoi am crescut 30 de cm. Lucrurile se schimă.
Ar fi foarte mişto.
Stai un moment.
Hei. Care-i treaba?
Ce ţi s-a rupt?
Da, da. Sunt pe drum.
Nu mişca!
- Totul e în regulă? - Da. I s-a rupt apa.
- E un lucru bun, nu? - Da. Se... întâmplă.
- Poţi să-i spui lui Lisbon? - Da, te acopăr eu.
Mulţumesc.
Succes.
Am urmărit 60 de ore de filmări.
Cred că e o pistă moartă.
Răbdare, agitato.
Sunt răbdătoare.
Uite!
Dă înapoi.
Bine.
Poţi... să creşti asta?
Poţi s-o "măre-amplifici"?
Pot să fac un zoom.
Bine.
- Îl cunoşti pe puştiul acela? - E Billy, Hamlet-ul nostru.
Ei bine, asta e interesant.
Asta e... ei bine, e foarte interesant.
Ce e interesant?
Tocmai am vorbit cu procurorul general.
Vor fi blânzi cu Martin,
dar nu vor să-l cerceteze pe directorul Snyder
în legătură cu camerele ilegale, nu-i avantajos.
Ei bine, e păcat. Hai să-ţi dăm jacheta.
- Trebuie să mergem. - Unde mergem?
Înapoi la şcoală.
Excelent. O sală de teatru plină. Asigură-te că prinzi un loc bun.
Nu vii cu mine?
Păi, va trebui să fac o mică oprire, mai întâi.
Se poate să-mi eliberaţi scena, vă rog?
E timpul pentru cercul de dinaintea spectacolului. Arată bine.
Minunat. Minunat.
Cinci minute.
Bună, dle Jane.
Cum merge treaba acolo?
Minunat. Sarah.
E timpul să trecem la tablă.
Lexi, te rog, bagă-ţi cămaşa în pantaloni.
Îmi pare rău, dle Jane. Trebuie să plec.
- E un haos complet. - Desigur. Desigur.
Jeremiah.
Cum te simţi?
Eşti cam verde la faţă.
Sunt puţin agitat.
Păi, e de aşteptat.
Ce-ar fi să-ţi fac un mic exerciţiu de respiraţie
- doar ca să-ţi revii? - Da, sigur, orice.
Suge burta.
Bine.
Respiraţii scurte şi rapide.
Da. Mai multe.
Scurte şi rapide.
Bine... mai repede.
Acum adânci şi lungi...
Mult oxigen. Mult oxigen.
Aşa.
Uite ce calm eşti acum.
Da, da.
Stă cineva aici.
Bună.
Doamne!
N-ar trebui să chemăm o ambulanţă?
Nu. Nu, nu. Cred că sunt în regulă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Te-ai panicat. Prostuţule.
Cred că va fi în regulă.
Nu ştiu dacă va fi în stare să joace în seara asta...
Dar aveţi o dublură, nu?
Avem o singură dublură şi deja e folosită
fiindcă Laertes are mononucleoză.
E un dezastru.
În niciun caz nu putem continua fără o fantomă.
Trebuie. Am lucrat din greu.
Nu-l putem înlocui? Jeremiah nici măcar nu era atât de bun.
Billy, nu spune asta.
Cu cine am putea noi să-l înlocuim?
Nu ştiu. E un rol atât de important.
- Rămâi jos. Rămâi jos. - Ştiu!
Dvs. aţi putea s-o faceţi, dle Jane.
- Deja ştiţi replicile, nu-i aşa? - Păi, eu... eu...
- N-ar fi posibil. - Vă rog!
- Suntem distruşi dacă n-o faceţi. - Da, haide, omule!
Ce spuneţi, dnă Austin?
Cred că... E o idee minunată.
Bună treabă, Rachel.
Bine atunci. Păi...
Spectacolul trebuie să continue.
Mulţumesc. Şi poţi rămâne cu ceea ce porţi acum.
E perfect.
Două minute!
Deschidere şi începătorii!
Rămâi jos.
Hai, luaţi-i urma. Unde-or duce-acestea?
Ceva în ţara Danemarcii-i putred.
Păzească-l cerul.
Nu, hai să-l urmăm.
În regulă. Dle Jane, Billy, scena cinci.
Începeţi.
Unde mă duci?
Vorbeşte. Mai departe nu merg.
- Ascultă-mă. - Te ascult.
"Curând îmi bate ceasu-ntoarcerii,"
"la chinuri în flăcări şi pucioasă."
"Duh sărman. Să nu mă plângi."
"Dar fii cu luare-aminte la tot ce-ţi voi destăinui."
"Povestea unei crime mârşave."
Uciderea dlui McTierney!
Desigur...
vrei să spui uciderea tatălui meu, regele.
O crimă născută din desfrâu, în pădure,
lângă terenul de baseball.
Nu! Vrei să spui pădurile Danemarcii! Corect?
O crimă născută din dorinţa trupească nefirească
dintre o femeie şi un băiat.
Replica?
O crimă comisă de tine cu această bâtă de baseball.
Nu!
- N-am fost eu! - Nu?
Ea a fost!
Lisbon, avem un fugar!
Ei bine, mulţumesc. Aţi fost un public minunat.
Îmi pare rău că a trebuit să terminăm... mai devreme,
dar aţi prins ideea generală. Cam toată lumea moare...
otrăvită, înjunghiată.
Da, totul e foarte trist. Aşa-s scandinavii, nu?
Oameni mohorâţi.
Şi apropo,
nu faceţi nimic indecent în băi.
Directorul Snyder are camere ascunse acolo.
Ilegale? Da.
Imorale? Voi decideţi.
Noapte bună.
Am găsit bâta în casa ta.
Dna Austin, probabil că dă toată vina pe tine.
Aşa că ajută-te. Vorbeşte-mi.
Ea are 35 de ani. Tu ai 16 ani.
Ăsta e viol prevăzut în lege.
Aşa că, spune-mi ce s-a întâmplat.
A început semestrul trecut, la orele ei de actorie.
Era pasională în toate, ştii?
A fost entuziasmant.
Şi... ea mi-a spus că eram talentat
şi m-a rugat să dau probă pentru piesă.
Am început să ne petrecem timpul împreună, după repetiţii.
Şi apoi, dl McTierney ne-a văzut când făcea jogging, în seara aceea.
A spus că va merge la directorul Snyder.
A spus că ea va merge la închisoare.
Ea m-a rugat să mă duc după el să-l opresc.
A vrut doar să vorbească cu el, a zis ea,
să-l facă să se răzgândească.
L-am urmărit prin pădure
şi pe terenul de baseball.
L-am implorat să nu spună.
N-am vrut ca ea să aibă probleme.
Ştiu că ceea ce i-am făcut dlui McTierney
e de neiertat
şi mi-aş dori ca Dumnezeu să repare asta,
dar trebuie să înţelegeţi.
Ceea ce Billy şi cu mine avem e special.
E adevărat.
Nu sunt o perversă.
Îl iubesc şi el mă iubeşte.
E... asta greşit?
Da.
Lindy, bună. Ce faci aici?
Am vrut doar să-ţi mulţumesc
pentru că ţi-ai dat seama ce s-a întâmplat cu dl McTierney.
Cu plăcere.
Şi, de asemenea...
Cred că vreau să fac ceea ce a zis el.
Ştii, să scap de viaţa asta.
Asta e bine, Lindy. Mă bucur pentru tine.
Mă simt proastă.
Nu ştiu de ce îţi spun asta.
Doar că nu mai am pe nimeni cui să i-o spun
acum că el nu mai e.
Păi, ştiu o asistentă socială.
Îţi dau numărul ei.
Sunt tot felul de programe şi adăposturi.
Ea te poate ajuta.
Mulţumesc.
Desigur.
Hei, de unde ai ştiut
că Billy avea o relaţie cu profesoara?
Amândoi aveau frunze pe ei
de la locul iubirii lor din pădure.
Doar atât?
Păi, plus că puteam vedea că ei îi plăcea de el.
Era mai răutăcioasă cu el decât cu ceilalţi copii.
Ştii, cum e Lisbon cu mine.
Gura!
Vezi?
Un mesaj de la Rigsby.
E băiat. Benjamin.
Ce drăguţ e.
Da, dacă Winston Churchill era drăguţ.
Mai degrabă ca Mao Tse-tung.
Da. Ai dreptate.
Gura. E splendid.
Da. E splendid.
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Traducerea şi adaptarea: dflo